Det burde du ikke gøre.
Banke på glasset.
Hvordan vidste du det?
Tilgiv min søn. Han elsker bier.
Det er ikke en bi. Det er en hveps.
Det er noget helt andet.
Er det ham?
Den fortabte søn vender hjem.
Udenfor, Roger, du ved godt, du ikke må.
Det er som at have en pony.
Går du op på dit værelse?
Nej. Ikke endnu.
Ja. Hjemme igen.
Hjemme igen.
Mrs. Munro ...
... det lader til, befolkningstallet er faldet.
Kom mr. Healy ikke forbi-
-for at passe bistaden, mens jeg var væk?
Jo, men han kan ikke gøre det næste gang.
-Sagde mr. Healy det? -Nej, hans datter gjorde.
Hun flytter ham hjem til hende. Han er for svag.
For svag?
Han virkede livlig nok. Snaksagelig.
Med dig?
Med sig selv.
Nøglen til værelset?
Er det frokost?
Watson var blevet gift, og jeg var alene.
Det var faktisk selve dagen, han forlod Baker Street-
-da min allersidste sag begyndte at udfolde sig.
Det var næsten 30 år siden, den store krig endte-
-og turisterne vendte tilbage til Baker Street-
-for at få et glimt af den ægte Sherlock Holmes.
Gudskelov havde Watson brugt en falsk adresse i historierne-
-i stedet for vores.
Så du fandt den rigtige adresse.
Hvorfor gjorde du det?
Sir?
Du brød ind på mit værelse.
Det er mit sanctum sanctorum.
Et privat sted.
Før du tog til Japan-
-så jeg dig skrive på historien.
Det vidste jeg ikke, du gjorde.
Åh, dr. Watson, ja. Han var forfatteren.
Så jeg lånte mors nøgle og gik ind på værelset-
-og der lå den. -Og hvor meget læste du?
Kun indtil der, du stoppede. Det var spændende.
Du siger til manden: "Du kom angående din kone." Hvordan vidste du det?
Gjorde du det der?
Gjorde hvad?
"Stokken har mærker efter en hunds tænder."
"Træet er fra en ø sydvest for Madeira."
Du ved nok.
Hvordan ville du kunne se, en mand opsøgte dig angående konen?
Han bærer en ring?
Ledetrådene er på den side.
Denne sætning, helt præcist.
"En dag kom der en ung mand ind-
-i fint strøget, men dog billigt tøj."
Tøjet er fint strøget.
Men han er en ung mand. Billigt tøj.
Så må hans kone stryge det.
Mænd kan ikke, og han har ikke råd til en tjenestepige.
Meget fint.
-Og sådan vidste du, det var om konen? -Nej.
Men når man er detektiv, og en mand opsøger en ...
... er det normalt angående konen.
Hvorfor stoppede du så der?
Fik du fat i de ting hos apotekeren?
I restordre. Der går lige et par dage.
Sørg for at minde dem om det.
Var det ellers med succes?
Det var som befrielsen.
Doktoren er her.
Blev du forkølet i Japan?
Lyder det sådan?
Jeg troede, du var måske stadig var lidt sløj.
Du har også tabt dig.
Fandt du det, du søgte?
Den mystiske træpine?
Tandpinetræ.
Nå ja, beklager.
Det var da derfor, fyren inviterede dig til Japan, ikke?
For at finde noget og smugle det med hjem?
Jeg kan ikke blande mig i dine recepter.
Og det gør mig vel ikke syg?
Ikke i sig selv, nej.
Så der kan være bivirkninger?
Måske.
Såsom?
Håb.
Hvad var navnet på fyren, der inviterede dig til Japan?
Du var sammen med ham i en uge.
Har haft kontakt med ham i månedsvis.
Kan du huske hans navn?
Der er en lejlighed ved siden af min klinik, som ...
Nej!
Og når du glemmer, hvor telefonen er?
Eller glemmer at slukke for gaskomfuret? Du kan ikke bo alene.
Jeg bor ikke alene.
Jeg har hushjælpen.
Tag den her dagbog.
Hver dag, hvor du ikke kan huske et navn eller sted-
-skriver du datoen på den dag ned.
Og hvis jeg glemmer at gøre det?
Nej, nej, nej.
-Det er dronningegelé. -Den bruger vi ikke mere.
I stedet bruger vi dette.
Det kaldes tandpinetræ.
Er det mad?
-Det ligner noget fra afløbet. -Det er fra Japan.
Det gør hele forskellen.
Og du bruger det i stedet for geleen i teen eller i kaffen.
Og du burde prøve at friske dine retter lidt op med det.
Mr. Holmes?
Tamiki Umezaki.
Velkommen til Japan.
Jeg er så beæret over, du accepterede min invitation.
Vi tager hjem til mig i aften.
I morgen begynder eftersøgningen.
Jeg har ejet din bog i 20 år.
Jeg købte min udgave, da den blev trykt første gang.
Jeg håbede på, du ville gøre mig den ære at signere den.
Ja da.
Naturligvis.
Mr. Umezaki, hvor tæt på byen vokser der tandpinetræ?
Det findes for det meste nær havet.
Hvor langt skal vi rejse?
Stedet, jeg tænker på, er to dages togtur herfra.
Er du meget ivrig?
Jeg er i gang med et projekt, jeg vil færdiggøre-
-og mit sind må være på sit skarpeste.
Jeg vil gerne kunne drage nytte af effekterne hurtigst muligt.
-Er det så presserende? -Ja, det er jeg bange for.
Du er en fantastisk detektiv.
Mange tak.
Min mor vil gerne vide, om du har taget din berømte hat med?
Åh, den gamle jagthat.
Det var noget, tegneren fandt på.
Jeg bar aldrig en.
Og piben?
Jeg foretrækker en cigar.
Jeg har sagt til Watson, at skriver jeg selv-
-en historie, vi jeg rette op på mange ting-
-som sprang af hans fantasi.
Har du skrevet en historie?
Men det prøver jeg på nu.
Jeg må finde ud af det med dig, før jeg dør.
Så du er kommet angående din kone.
Du kom angående din kone.
Du kom ...
Roger.
Her.
Vi ses efter frokost.
Jeg får brug for hjælp med bierne.
Så du fandt den rigtige adresse.
En venlig portner i 221B.
Det er bare et lille påfund, der skal føre de nysgerrige på vildspor.
De fleste er vist amerikanere.
Sid ned, mr. Kelmot.
Nå ...
Du kom angående din kone.
Hvordan ved du det?
Det er lige meget. Sig frem.
Min kone hedder Ann.
Hendes mor døde under fødslen.
Hendes far var oberst og blev dræbt i Waziristan.
Vi ville så gerne have børn.
Hun mistede vores første, da hun var gravid i tredje måned.
Vores andet i fjerde måned.
Man sagde, det var for farligt at prøve igen.
Ann var ...
... fortvivlet.
Det var som om, de begge to havde været rigtige børn og ikke ...
Tak.
I noget tid krævede hun, jeg fik lavet gravsten-
-til kirkegården, som var deres lig blevet begravet.
Hun havde brug for noget til at dulme sin sorg.
Hun elsker musik, så jeg foreslog glasharmonika.
Glasharmonika?
Min far havde en, han elskede. Han spillede konstant, indtil han døde.
Jeg fik den bragt hjem til os og arrangerede en måneds lektioner.
En time om ugen.
Snart spurgte Ann, om hun kunne få lektioner to gange om ugen.
Så tre gange. Og så hver dag.
Så hun fik en afledende hobby, som du håbede på.
Hvad er problemet, mr. Kelmot?
Mr. Holmes ...
... min Ann har forandret sig.
Og det er ikke bare lektionerne eller besættelsen af instrumentet.
En dag stod jeg ude foran værelset, og pludselig stoppede hun.
Og jeg hørte hende sige:
Grace?
James?
Det skulle have været navnene på vores børn.
Da jeg nævnte det, benægtede Ann det.
Jeg forbød hende at spille mere og at få flere lektioner.
Underviseren, madame Schirmer, tror på nogle farlige ting.
En musiklærers farlige tro?
Hun har forbandet Ann.
Hun udnyttede hendes svage sind. Jeg ved ikke til hvad.
Hvad er dine beviser på dette?
Hun lovede at holde op med at gå til madame Schirmer. Men med posten ...
... modtog jeg tre kvitteringer fra kvinden.
Tre betalinger for lektioner.
Igen benægtede Ann det.
Så nu har min kone-
-ikke længere tilladelse til at hæve penge fra banken.
I går fulgte jeg så efter Ann hen til stedet, hvor hun fik sine lektioner.
Selv udenfor kunne jeg høre hende spille.
Jeg gik naturligvis ind-
-men Schirmer kvinden sagde: "Din kone er ikke her."
I aftes spurgte jeg så Ann.
Og hun sagde, hun ikke havde været henne hos Schirmer.
Ikke i ugevis.
Har du et billede af din kone?
Jeg vil påtage mig din sag, hvis du svarer på et sidste spørgsmål.
Naturligvis.
Hvilken parfume bruger din kone?
Roger?
Det er sent. Tid til mørklægning.
Jamen dog.
Kan du huske din far?
Jeg kan huske, han tog mig i hånden og gik ned til havet med mig.
Du husker det ikke.
Det er billedet.
Hvad med de usynlige historier?
Nogle aftener, ved sengetid, fandt din far på historier.
Han sagde: "Giv mig tre ting", og du sagde:
"En bold, en kat og Roger."
Og så fandt han på en historie-
-om en bold, der havde en kat ved navn Roger.
Altid et eller andet, et eller andet og Roger.
Du kan ikke huske nogle af de historier.
Nej.
Kan du?
Jag var aldrig god til historier.
Sov godt.
Du skal være klar over, det ikke er farligt.
Bier er ikke ude på at gøre dig fortræd.
De tænker kun på at beskytte sig selv.
Fra folk?
De er alt for kloge til folk.
Deres fjender er vejret, sygdom og rovdyr.
Hvepsen er deres store modstander.
Vidste du, at en hveps kan dræbe 40 honningbier på under et minut?
Og derfor kan vi ikke lide hvepse.
Javel. Vi kan ikke lide hvepse.
Dronningen styrer kolonien.
Dronerne tjener dronningen.
Hænderne op.
Arbejderne klarer arbejdet, som det bør være.
Vi er bekymrede over faldet i antallet af bier.
Vi har identificeret problemet og må nu løse det.
Sådan. Værsgo. Af sted med dig.
Er du nogensinde blevet bidt af en bi?
Stukket. Bier har ikke tænder. Men ja, det er jeg.
Men ikke så tit.
7.816 gange.
Jeg holder regnskab.
Du er ikke helt forfærdelig.
Er du aldrig blevet bidt?
Nej. Jeg er aldrig blevet bidt.
Folk arbejder jo med bier hele tiden, ikke?
Hvad er dronningegelé?
Det er et særligt sekret fra arbejderbierne.
Hvad har det med dronningen at gøre?
-Det fodrer hende. -Bravo.
Det er gelens helende kræfter, der inspirerede til min monografi.
"Værdien af dronningegelé-
-med yderligere kommentarer om sunde fordele ved tandpinetræ."
Hvad er det?
Tandpinetræ.
Eller på japansk: hire sansho.
Det er det almene ord for zanthoxylum piperitum.
Det bruges til behandling af forskellige sygdomme.
Anæmi, problemer med blodtrykket-
-ledgigt og ...
... hvad hedder det nu? Senilitet.
Det var en vittighed.
Den nyeste forskning antyder, at tandpinetræ-
-er meget mere lovende end dronningegelé.
Og derfor vil vi kun bruge tandpinetræ.
Har du skrevet mere om manden og hans kone?
Det skal nok komme.
Skete det virkelig?
Naturligvis. Fiktion er værdiløst!
Der, hvor du stoppede ... Hvorfor vil du høre om konens parfume?
Cameo Rose, ikke sandt?
Jo, sir.
Det efterlader altid et spor.
Madam Schirmer.
Madam Schirmer, det er Thomas Kelmot. Luk mig ind.
Madam Schirmer!
Hr. Kelmot, jeg advarede dig.
Jeg tilkalder politiet, hvis du ikke går.
Madam, min vens følelsesmæssige tilstand vil måske resultere-
-i et udbrud, hvis han ikke må komme ind.
Lad os begge komme indenfor, og så tager jeg ansvaret. Mange tak.
-Hvem er det? -Herren her er detektiv.
-Jaså? Hvor er hans skilt? -Han hedder mr. Sherlock Holmes.
Må jeg lukke vinduet? Det trækker sådan.
Ja.
Jeg har set Sherlock Holmes i bladene.
Ham med hatten og piben. Det er ikke ham der.
Madam Schirmer, jeg så Ann gå herind. Sig mig, hvor hun er.
Din kone er her ikke.
Det sagde du også sidste gang.
Tror du ikke på mig?
Oswald, min kære, vi vil gerne vide, om du er denne mands kone.
Nej.
Du kunne have forklædt dig.
-Det tror jeg nu ikke. -Voila.
Det er toilettet.
Hun var her!
Jeg så hende!
Mr. Kelmot, hvis du insisterer på at følge hende-
-når du har ansat mig til det samme-
-bliver en af os overflødig.
Han er oprevet.
Han er et fjols.
Glasharmonikaen blev engang set som de mørke kræfters instrument.
Man mente, man kunne hidkalde de døde med den.
Det havde noget med glassene at gøre.
Det tror du vel ikke på?
Hvad jeg tror på, betyder intet i denne sag.
Hvornår var mrs. Kelmot her sidst?
Det er flere uger siden.
Så kvitteringerne, du sendte til hendes adresse, var for Oswalds lektioner.
Mrs. Kelmot betaler for dem.
Fru Kelmot er passioneret ...
... men en amatør.
Hun vidste, det var Oswald, der havde talentet.
Du vidste, hun ikke var her.
Naturligvis. Oswald dufter ikke som hende.
Du er stadigvæk ikke Sherlock Holmes!
Meget hensynsfuldt.
UDSTOPNING
Du ventede på mig.
Hvad laver du?
Jeg prøver at finde ud af, hvor jeg har været.
Ved du ikke det?
Mr. Holmes kan finde ud af sådan noget bare ved at kigge på folk.
-Hvad skal du? -Se til bierne.
Du spiser først morgenmad.
Jeg fik et brev fra din tante forleden.
Et par i Portsmouth vil åbne et hotel der.
De søger hushjælp.
Hvorfor skulle vi bo i Portsmouth?
-Vi kan ikke være her for evigt. -Hvorfor ikke?
Hvad er der i Portsmouth?
-Et par vil åbne et hotel der. -Ja, det sagde du.
Du går først, når du er færdig.
Jeg er ikke færdig.
Spis ikke det japanske stads.
Det er hire sansho.
-Jeg ved, du elsker bihuset ... -Bistaden.
Jeg ved, du kan lide at have ansvar, men kom ikke for tæt på.
-Bier bider ikke. -Jeg mener ikke bierne.
Mr. Holmes vil ikke være her for evigt.
Din tante siger, at hotellet måske også vil ansætte dig.
-De har portnere og ... -Så mangler de ikke nogen.
Færdig.
Apotekeren kom med dine sager.
Skal jeg få Roger til at åbne den?
Nej, jeg klarer det, når jeg er færdig.
Javel.
Sir?
Jeg ved, Roger har hjulpet dig. Han er en god dreng.
Han har altid været klog.
Hans far og jeg lavede aldrig ting, som Rogers slags er interesseret i.
Usædvanlige børn er ofte et produkt af jævne forældre.
Jeg har en søster i Portsmouth.
Et par af hendes venner åbner et hotel der.
De vil gerne ansætte Roger og mig.
Har du en søster?
Det havde jeg aldrig troet.
Er det et spørgsmål om løn?
Nej.
Jeg skal tænke nærmere over det.
Min mor var trist over, at du rejser.
Og jeg er trist over, jeg ikke tog jagthatten med.
Du har jo ikke nogen.
Nej, men det ville have glædet hende.
Hun ønskede det fiktive. Du er den ægte vare.
Jeg ved ikke, om det er sandt.
Jeg var nok ægte engang, inden John gjorde mig til fiktion.
Og derefter havde jeg intet valg.
Jeg kunne blive den rolle, han skabte, eller dens modsætning.
Jeg kan faktisk godt lide pibe, men at ryge på den, og især offentligt-
-efter den blev sådan et kendetegn, virkede vulgært.
Så dr. Watsons fantasi ændrede dig.
Jeg har aldrig haft behov for fantasi.
Jeg foretrækker fakta.
HIROSHIMA HOVEDBANEGÅRD
Min far tog mig med hertil som barn.
Det blev designet som en miniatureverden.
-Vi går rundt som ... -Kæmper.
Stenene repræsenterer dem han har mistet.
Sherlock-san.
Hire sansho?
Tandpinetræ.
Mr. Holmes.
Er det for sent at se til bierne?
Slet ikke.
Jeg ser til bierne.
-De er stille. -Ja.
Hvad sker der, når bierne dør?
Er det et metafysisk spørgsmål?
Jeg mener, om du sørger over dem?
Jeg har aldrig sørget over døde. Hverken bier eller andre.
Jeg koncentrerer mig om omstændighederne.
Hvordan døde den? Hvem er ansvarlig?
Død og sorg er meget almindeligt.
Logik er sjældent, så ...
Jeg dvæler ved logikken.
Mange tak, min herre.
Godnat, bier.
Sov godt, bier.
Hvad siger du til en dukkert i morgen?
-I havet? -Ja.
-Det bliver koldt. -Det er godt for blodet.
Fint nok.
Hvilken slags bøger kan du lide?
Udover dr. Watsons historier og bøger om bier?
Tja, det er de eneste bøger, jeg har.
Der er jo et godt bibliotek lige indenfor.
Bare vælg den bog, du har lyst til.
Mr. Holmes?
Skal vi ud og svømme?
Jeg har set til bistaden allerede.
Er du okay?
Jeg har det helt ...
Helt ...
Helt fint.
Okay, Roger.
Bare smut i forvejen. Jeg indhenter dig.
Roger, kom nu, eller dagen render fra os.
Godt gået.
Billedet er af hende, ikke?
Kvinden i historien.
Jo.
Skriver du den pga. hende?
Jeg mener ikke, jeg skriver den. Jeg prøver nærmere at huske den.
Tak.
For nogle måneder siden døde min bror, Mycroft.
Hans klub, Diogenes-
-bad mig komme til London for at hente hans ting.
Jeg fik en lille kasse-
-fyldt med Watsons historier.
Jeg havde ikke læst nogen af dem.
De var, som John altid beskrev dem-
-kioskbaskere og skrevet i en overdrevet stil.
Men en af titlerne fangede min interesse.
Historien virkede bekendt, men slutningen føltes meget forkert.
Jeg havde ikke set nogen af filmversionerne.
Men ved et tilfælde dukkede der snart en mulighed op.
Det er sært at se en udgave af sig selv, der er 12 meter høj.
Jeg frygter for min Anns psykiske helbred.
Hendes psykiske helbred?
Kære mand, du burde frygte for dit eget liv.
Hvad mener du dog?
Mord, mr. Kelmot.
Mord.
Jeg var som en karakter i en pantomime.
Forgiftet?
Hvordan skulle jeg have gjort det?
Med harmonikaen, madam Schirmer.
Det er jo vanvid!
Eller nærmere glassene.
Blyet i krystallen skaber den helt unikke tone.
Bliver det absorberet i blodet gennem huden, kan man blive forvirret-
-og få hallucinationer.
Men ved konstant kontakt-
-kan man blive sindssyg ...
... og dø.
Hvert eneste plot-twist blev smart leveret-
-og endte med et udråbstegn.
Vores morder er genial.
-Du mener vel ikke ...? -Desværre, mrs. Kelmot-
-bliver du nok nødt til at finde dig en ny musiklærer.
Sådan noget sludder.
Hvorfor skulle den tyske kvinde ønske at myrde Ann?
Den aften ledte jeg efter noget, der kunne vække min hukommelse lidt.
Og der var det så ...
Hendes billede.
For et par år siden-
-kunne jeg have fortalt dig alt om kvinden på det billede.
Jeg ville i hvert fald have vidst, hvad der blev af hende. Om hun var et offer.
Men den aften ...
Jeg kunne ikke huske noget af det.
Jeg vidste kun, det var min sidste sag-
-og grunden til, jeg stoppede.
Jeg tog herned. Gik på pension hos mine bier.
Så jeg besluttede mig for at skrive historien ned på papir.
Som den var. Ikke som John skrev den.
Få det på plads, inden jeg dør.
Du dør ikke.
Roger ...
... jeg er 93 år.
Jeg havde en grandonkel, der blev 102 år.
Det forsegler dermed min skæbne.
Hvad er chancen for, du kender to mænd, der lever så længe?
Tja ...
Jeg kendte ham faktisk ikke rigtigt.
Jeg ser til bierne.
-Mr. Holmes! -Mr. Holmes!
Jeg blev stukket.
Til forskel fra hvespen efterlader bien altid sin brod.
Jeg må have gjort noget dumt.
Nej da. Nogle gange er der ingen grund.
Saltvand. Drik det.
Eller saft fra et løg, så der ikke sker noget alvorligt.
Og du behøver ikke fortælle din mor noget om dette.
Hun skal ikke bekymre sig, vel?
Skal du skrive videre?
Er det prisen for din tavshed?
Jeg holder mund.
Hvor hensynsfuldt.
Du ventede på mig.
God eftermiddag.
Te til en. Ved vinduet.
Så gerne, sir. Pas på trinnet.
Fire pund og ti shilling Thomas Kelmot
Syg?
Han kunne næsten ikke engang skrive checken.
-Værsgo, sir. -Tak.
Men her er det så.
-Har du prøvet dette før? -Nej.
Det er meget giftigt.
En dråbe er mere end rigeligt.
Tak.
PENDRIL & GWILT ADVOKATFIRMA
Thomas er bare så fortvivlet.
Han ville være helt sikker.
Fortæl mr. Kelmot-
-at testamentet står ved magt, som han har bestemt det.
Han vil arve dine ejendele, og du vil arve hans.
-Undskyld mig. -Ja?
Er afgang 8:10 eksprestoget?
Nej, afgang 8:10 stopper ved alle stationer.
Og afgang 9:05?
Det er eksprestoget. Det kører lige igennem.
-Alle ombord. -Tak.
Alle ombord.
Honningbier er tiltrukket af dig.
Det er duften. Cameo Rose.
Hun tror, du er en blomst.
Den lille skabning er helt forvirret.
Må jeg?
Mange tak.
Irissen. Utrolig modstandskraft.
Får de nok lys, kan de vokse på de mest utrolige steder.
I ørkenlandskab, kulde, klipper. Hvorfor er det-
-at noget så småt og ubetydeligt som en iris-
-er så meget stærkere end vi er?
De er måske ikke så påvirkede af alt det, der sker omkring dem.
Er du botaniker?
Kun en amatør.
Det er bare en lille hobby.
Faktisk har jeg-
-en anden hobby, du måske vil finde ganske underholdende.
Jeg kan se ind i fremtiden.
Skal jeg læse din håndflade?
Jeg lover, jeg ikke finder noget skrækkeligt.
Hvad med vores ven?
Dine forældre er borte.
Det er længe siden med din mor. Din far er mere nyligt.
Du havde kærlighed i dit hjerte for en, men ...
Nej.
Det var mere end en person.
Men de forlod dig ...
... og din kærlighed til dem har ingen steder at tage hen.
Du lider.
Men du må ikke lade smerten bestemme dine handlinger.
Hvor det fører hen ...
... er meget svært at aflæse.
-Hvorfor? -Undskyld mig?
Du ser så meget.
Hvorfor kan du ikke se næste skridt?
-Linjerne ... -Ja tak.
Brug de billige tricks et andet sted, mr. Holmes.
Vent ...
Vent.
Jeg kan ikke ...
Jeg kan ikke huske ...
Mor! Mor!
Mr. Holmes.
-Slog røgen ham ud? -Måske.
Men han rejste sig nok for hurtigt og mistede bevidstheden.
Det er ikke første gang.
Sidste hushjælp anede ikke sine levende råd.
Han må have besluttet sig for at tage det med injektion.
Nu kan vi ikke rejse.
Nej.
Det sørgede han for, ikke sandt?
Hvor er hire sansho?
Tandpinetræet.
Er det ikke der, så ved jeg det ikke.
Smed du det ud?
Hvorfor skulle jeg?
For trods og skadefryd.
Hvor lærer du sådanne ord?
I ordbogen.
Han tog nok selv det sidste.
-De skal brændes. -Bad mr. Holmes om det?
Han smider altid sådan noget ud.
-Hvordan ved du, hvad det er? -Ved du, hvem der skriver?
Pensionister, der opklarede Jack the Ripper sagen.
Og enker, der ønsker, han finder deres kat for dem.
Han er sidste mulighed for alle galninge.
-Det er ikke op til dig. -Jo.
Jeg er en hel hospitalsafdeling til tjenestepigeløn. Han er invalid.
Han har brug for en sygeplejerske.
Han faldt bare.
Din bedstefar var rask som 60-årig.
Så faldt han, og tre uger efter var han død.
Han burde være på hospitalet. Eller et andet sted.
Han får det bedre.
Når han gør det, rejser vi.
Er det forstået?
Der er et brev fra Japan.
Fra mr. Umezaki.
-Har du læst det? -Nej.
Jeg ville gerne.
Lystens synd. Du er katolik.
Mor siger, du smider de fleste breve ud.
Hvorfor tror du?
Folk beder dig om at opklare ting.
-Læste du dem, ville du ønske at hjælpe. -Nej, du har for høje tanker om mig.
Men hvis jeg læste dem, ville jeg føle mig forpligtet til at svare.
Mr. Umezaki vil måske have dig tilbage til Japan.
Jeg skal aldrig til Japan igen.
-Hvorfor ikke? -Lang rejse, gammel mand.
Du klarede det før.
Ja, det var før.
Måske kunne du få mere Tandpinetræ.
Tandpinetræ har slet ikke hjulpet på min hukommelse.
Ikke mere end dronningegelen.
Nej.
Det eneste, der har hjulpet lidt på minderne, er dig.
Kom så. Åben det bare.
Han skriver for at fortælle, hans mor er død.
Hvor ved du det fra?
Mr. Umezaki svor på, han aldrig ville skrive igen.
Det eneste, der ville ændre hans mening-
-ville være en anmodning fra hans døende mor.
En god søn gør altid, hvad en mor beder om.
Mr. Holmes.
Du skulle blive i sengen.
Mrs. Munro, jeg har talt skridtene-
-fra sengen til vinduet og fra vinduet ...
Du må ikke gøre noget på egen hånd. Du skal komme dig.
Jeg ville ikke forstyrre.
Du forstyrrer kun, hvis du lander på gulvet.
Jeg anede ikke, dette var blevet en hel institution.
Jeg har prøvet at udregne chancen for-
-vi finder hire sansho på sådan et øde sted.
Måske hævder livet sig selv.
Hire sansho.
Hvordan smager det?
Det er ikke smagen, vi gik efter.
Før vi tager af sted-
-er der noget, jeg ikke må glemme.
Jeg signerede den, som du bad om.
Jeg ved ikke, om du kan læse mine kragetæer.
"Til mr. Umezaki, som ikke har ejet denne bog længe."
Du har ikke haft den bog i 20 år. Den kommer fra biblioteket.
Mærkerne efter limen viser, du har fjernet omslaget.
Du ved intet om bier, dronningegele ...
... eller tandpinetræ.
Nok til at få dig hertil.
Under vores korrespondance de sidste par måneder ...
... virkede mit navn slet ikke bekendt?
-Nej. -Hvad så med min fars?
Masuo Umezaki?
Jeg kendte ikke din far.
Han var diplomat i London for flere år siden.
Han elskede alle engelske ting.
Den første gave, han gav mig, var et cricketbat.
Den anden var den her.
ET STUDIE I RØDT
På engelsk for at hjælpe mig i min uddannelse.
"Efter at have talt med den fremragende detektiv Sherlock Holmes-
-indser jeg, det er i vores bedste interesse-
-at jeg forbliver i England på ubestemt tid.
Når du læser bogen, vil du se, han er en meget klog mand-
-og at hans mening om sagen ikke må tages for let på."
Vi hørte aldrig fra ham igen.
Det gør mig ondt.
Min mor er ved at dø.
Hun blev gammel uden en ægtemand.
På grund af dig.
Jeg forstår. Sidste gang, du hørte fra din far-
-var første gang, du hørte om mig.
Masuo forsvandt fra dit liv, og jeg dukkede op.
I form af en bog.
En erstattede den anden.
Jeg foreslår, I bruger den sidste tid-
-til at få styr på alle fakta i sagen.
En mand forlod sin familie og skrev en historie til sin søn.
Han ville ikke være den første til at skjule sin fejhed med opofrelse.
Det gør mig ondt.
Men jeg har aldrig hørt om din far.
Jeg vil ikke forstyrre dig mere med mine spørgsmål.
Men hvis tandpinetræet virker-
-vil du give mig besked, ikke?
Hjælp!
Tak.
Jeg ligner en, der er blevet angrebet af Baskervilles hund.
Mor må ikke se dig med den skjorte på.
-Det er beviser. -Ja.
Bevis på mord.
Jeg har noget til dig.
Apis Cerana Japonica.
-Har de bier i Japan? -Ja. Lige som vores bier.
Bare japanske.
Nej, den er til dig. Det er en gave.
-Tak. -Arigato, siger de i Japan.
Er der noget galt?
Du mistede et dusin bier mere i dag.
-Et dusin? -Hvad er der mon galt?
Et udbrud af dødelighed.
Det kan være en ukendt sygdom eller en pludselig mutation.
Kom op med nogle af ligene, så undersøger vi dem.
Ja, sir.
Og mit glas. Fra værelset. Det burde være i en af skufferne.
Roger?
Mr. Holmes har det bedre i dag.
Virkelig?
Mr. Holmes har det så godt, vi går i gang med en efterforskning.
-Af hvad? -Den kriminalitetsbølge, der har-
-taget livet på nogle af bistadens mest prominente beboere.
Hvis I mangler mistænkte, ved I, hvor I kan finde mig.
Mor, vent.
Hvis vi spurgte, ville mr. Holmes måske gøre ... det der.
Det, hvor han fortæller folk, hvem de er, og hvor de var, ved at se på dem.
Prøv med mor.
Din mor ved nok udmærket, hvor hun har været.
Vi skal ikke genere mr. Holmes med det pjat.
Det er ikke pjat. Kom her.
Kom og stil dig foran mr. Holmes.
Sådan der.
Så kan han sige dig, hvor du har været.
Gør det så.
Skal hun dreje rundt?
Nej, det er ikke nødvendigt.
Drej rundt engang.
Du var væk det meste af dagen.
Soden på din kjole antyder, du tog toget til Portsmouth.
Alle andre jernbaneruter, der byder på rejser af den længe-
-er lukkede pga. reparationsarbejde.
I Portsmouth mødte du parret, der åbnede hotellet.
Dit hår og dine negle viser-
-at du gerne ville gøre et godt indtryk.
Du fik et tilbud, og du sagde ja. Du takkede nej til te.
Og du hilste ikke på din søster, som du ikke bryder dig om-
-men brugte mit helbred som undskyldning til at vende hjem.
-Det var ingen undskyldning. -Sagde du ja?
Om en uge fra mandag.
Os begge to?
-Vi skal begge ... -Hun gør mig til skopudser.
Roger.
Hun vil gøre mig til det, hun er.
Det er der ingen skam over.
Du klager over det. Du brokker dig over, det er hårdt.
At du ville ønske, du havde det bedre. Hun kan knap nok læse.
Gå ud efter hende.
Undskyld de sårende ting, du sagde.
Du var ond.
-Undskylder du ikke, vil du fortryde. -Det siger folk altid.
Fordi det er sandt.
-Du fortryder. -Meget.
Din far hadede sit arbejde.
Han var mekaniker ligesom sin far.
Da han blev indkaldt, sagde han: "Min kære-
-jeg vil ikke spendere krigen under en eller andens jeep.
Jeg vil være pilot."
Så det blev han.
Han trænede og gjorde det godt.
Han kom på en Bristol Blenheim, Mark IV.
Skudt ned, første gang han var oppe.
Alle hans mekanikervenner vendte hjem uden en skramme.
Jeg burde ikke have sagt det.
Så lærte du noget.
Sig ikke alt, du tænker.
Se engang.
Hvordan fandt du den?
I dit skrivebord.
Det kan ikke passe.
Det henne i hjørnet. Jeg vidste ikke, det var et skrivebord.
Det er ikke mit bord. Det er Johns.
Han efterlod det på Baker Street, da han blev gift.
Ja, og der er et hemmeligt rum.
Der lå den handske, du har skrevet om.
Dr. Watson fik ikke altid sandheden med, men i historien ...
Jeg arbejder ikke på den mere.
Nej, men i Watsons historie er glasharmonikaen med.
Og den tyske dame. Og handsken.
Så måske passer hans historie.
Det er umuligt. John var rejst fra Baker Street.
-Hvad lavede den så der? -Det ved jeg ikke.
Og har jeg vidst det, kan jeg ikke huske det.
Hvis du ikke husker det, kunne det så ikke have være, som Watson skrev?
Nej, det var min sidste sag.
Og hvis den var endt med succes-
-var jeg ikke stoppet i branchen og brugt 35 år her-
-langt væk fra hele verden.
Jeg gik i eksil som straf. Men for hvad?
Jeg må have gjort noget galt.
Og jeg har ingen beviser på hvad.
Kun smerte.
Skyld.
Ubrugelige, værdiløse følelser.
Jeg ville ønske, jeg aldrig havde taget Umezakis sag.
Kelmots.
Hvad?
Kelmots sag. Du sagde Umezaki.
Roger.
Teen er klar.
Vi må hellere få ryddet op.
Mr. Holmes ...
... vil du have din te nu?
Mr. Holmes ...
... hvis du dør ...
... hvad så med bierne?
Jeg har ingen anelse.
Man kan ikke opklare alt.
Det siges, den kan hidkalde de døde.
Død og sorg.
Det er meget almindeligt.
Logik er sjældent.
De døde er ikke så langt herfra.
De er lige på den anden side af muren.
Hvornår sagde du det?
Brug de billige tricks et andet sted, mr. Holmes.
Min mand vil aldrig kunne narre mig, så længe jeg vasker hans tøj.
Jeg ved ikke så meget om din branche.
At forudsige fremtiden for kvinder, du følger efter, er vel ikke normalt.
Jeg prøvede bare at opnå et ønsket resultat af den vej.
-Som er? -At udsætte dine handlinger.
At holde dig fra den aftale, du er så ivrig for at nå.
Selv før jeg fik øje på dig i dag-
-bemærkede jeg de følelser, du har for din mand.
En mand, der tog din elskede musik fra dig.
Nægtede dig glæden ved dine lektioner.
Og endda nægtede dig at markere gravene.
Alt dette forudsagde din antipati.
Og så var jeg jeg vidne til dine handlinger.
Forfalsket underskrift.
Hævede beløb fra hans konti.
Købte gift. Spurgte til hans testamente.
Du planlagde at flygte med en mystisk mand, der blev betalt en fin sum penge.
Og det hjalp alt sammen.
En overbevisende bunke omstændigheder-
-der viser dine intentioner om at myrde din mand.
Men du begik to fejl.
Du må give din mand skylden for den første.
Havde mr. Kelmot ikke vadet ind hos madam Schirmer-
-og vildledt mig, havde du ikke behøvet at gå rundt på gaden-
-i så mistænkelig lang tid.
Men du havde intet valg, så du blev på gaden.
Jeg kan også se på dig, du ikke ligner-
-den type kvinde, der nyder at kigge på vinduer.
Især ikke hos en udstopper.
Var det den anden fejl?
Nej, kun en bekræftelse af den første.
Den anden var uundgåelig.
Og meget mere skadende.
Manden på stationen.
Alt ved ham. Hans tøj, mærkerne på hans bukser-
-hans hænder, arrede og brændte af syre-
-afslørede hans profession. Stenhugger.
Pengene må have været en seriøs nødvendighed.
Ellers ville du aldrig have forfalsket din mands underskrift.
Du ville betale for de gravsten, din mand ikke ville tillade.
Til Grace. Til James.
Til dig.
Fik du det til at se ud som om, det var mr. Kelmot, der var offeret-
-for at vildlede mig?
Da jeg fandt dit kort ...
... blev jeg vred over, Thomas kendte mig så dårligt-
-at han måtte hyre en detektiv for at finde frem til sandheden.
Så slog det mig.
Hvis nogen kunne forstå det, ville det være dig.
Thomas tror, jeg er gal, fordi jeg taler med mine børn.
Han forstår det ikke.
De døde er ikke så langt herfra.
De er lige ...
... på den anden side af muren.
Det er os på denne side, der er så ...
Ensomme.
Jeg har været ensom ...
... hele mit liv, ...
... men med mit intellekt som kompensation.
Og er det nok?
Det kan det være.
Hvis man er så heldig at kunne finde et sted i verden ...
... og en anden sjæl, som ens ensomhed kan leve med.
Kender du til et sted, ...
... hvor to sjæle som dem kan være?
Det var et tilbud, jeg aldrig havde modtaget før.
Hun ville dele sin ensomhed med mig.
Det var først senere, jeg indså, hvor skæbnesvanger min beslutning var.
Du har en mand, der elsker dig.
Tag hjem til ham.
Mr. Holmes ...
... jeg takker dig mange gange.
Hvad mere kunne jeg gøre?
Hun havde hældt flaskens indhold ud.
Og uden hensigt om at være ond-
-havde hun forgiftet det stakkels vidne.
Havde det været en af Johns historier-
-havde han kaldt det et forvarsel.
KVINDE MYRDET
Vor tid sammen var flygtig.
ANN KELMOT MOR
Mindre end en time.
Men hendes død fik mig til at indse-
-at mennesket er et mysterium, som logik alene ikke kan forklare.
Jeg havde fundet frem til fakta i hendes sag-
-men havde ikke fået greb om meningen.
Aldrig før havde jeg følt en så ufattelig tomhed-
-i mig selv.
Først da forstod jeg, hvor alene jeg var i denne verden.
Mrs. Hudson skrev til Watson.
Han kom straks.
Han blev hos mig i en måned.
Jeg fortalte ham om sagen. Jeg fik alle detaljer med.
Han fik mig på fode igen.
Og så skrev Watson historien.
Han gjorde mig til en helt.
Det var hans måde at gøre noget venligt på.
Han kendte ikke til nogen anden måde at beskrive karakteren på.
Efter alle de år kendte John mig slet ikke.
Hvorfor han tog handsken, kan jeg kun gisne om.
Var det for at forhindre den i at minde mig for meget om det?
For at forhindre den i at blive et trist hul, jeg ikke kunne komme op fra?
Men han kunne alligevel ikke få sig selv til at destruere den.
Derefter gled John og jeg fra hinanden.
Tre år senere var han også væk-
-uden vi nogensinde fik sagt farvel.
Og sådan ender historien om en kvinde, der døde alt for tidligt-
-og en mand, der indtil for nyligt troede, han havde udlevet sit liv.
Er Roger ude ved bierne?
-Sikkert. -Jeg må fortælle ham noget vigtigt.
Bare fortsæt med det, du nu har gang i.
Spørg ham lige, hvor vandkanden er blevet af.
Ambulance? Ja, det er Headly House.
-Headly? -Ja, skynd jer.
Og tag noget adrenalin med.
-Headly house? -Nemlig. Headly.
Roger?
Roger.
Åh nej. Nej, nej, nej.
Roger. Roger.
Mr. Holmes?
Politiinspektør Gilbert.
Mr. Holmes?
Ja, inspektør?
De giver drengen adrenalin, som du bad om, men ...
... det ser ikke for godt ud.
Han flygtede fra dem.
Hans fodaftryk.
De viser, hans flugt var disorienteret.
Sværmen må have fulgt ham i deres angreb.
Før han blev bevidstløs, må hans hud have hævet sig.
Det må have været en brændende smerte.
Blodtrykket faldt. Han blev svag.
Hans mund og hals hævede sig-
-hvilket forklarer, hvorfor han ikke råbte efter hjælp.
Så faldt hjerterytmen ...
... han kunne ikke få vejret ...
... gik i chok.
Vidste du, han var allergisk over for bier?
Jeg var sikker på, han ikke var det.
Nej, mrs. Munro, nej!
Det må du ikke gøre.
Min søn vil ikke vågne.
Det gør han måske aldrig.
De sendte mig hjem indtil i morgen.
Du ville ikke engang fortælle mig, hvad der skete med ham.
-Ville det gøre nogen forskel? -Jeg er hans mor!
Jeg er hans mor.
Og du stjal ham fra mig! Han er alt, jeg havde!
Og nu har jeg mistet ham!
Hvorfor gjorde de det ikke ved dig? Det burde have været dig!
Det er ikke biernes skyld.
-Du tænker kun på dem. -Nej, jeg holder af Roger.
Jeg holder virkelig meget af ham.
Det var ikke bierne.
Det er ikke biernes skyld.
Det var hvepsene.
Roger ville finde ud af, hvad der slog bierne ihjel.
Og det gjorde han. Han fandt hvepsereden.
Han ville stoppe deres drab af bierne.
Derfor gjorde han det værste, man kan gøre.
Han prøvede at drukne dem med vand fra kanden.
Hvordan ved du, det var dem?
Bier efterlader deres brod. Det gør hvepse ikke.
Der var ingen brod i Rogers ansigt.
Da de angreb, smed han kanden og løb hen for at beskytte bierne.
Der er hans fodaftryk. Fra bistaden til reden og tilbage.
-Han ville redde bierne. -Ja.
Ja.
Der var engang en kvinde.
Jeg kendte hende i mindre end en dag.
Et kvarters samtale.
Hun havde brug for min hjælp.
Hun havde så desperat brug for at blive forstået af nogen.
Mig.
Så jeg fremlagde hendes sag, som jeg så den-
-og troede, hun var tilfreds med det.
Jeg så hende gå væk ...
... og få timer efter tog hun sit eget liv.
Ved at identificere grunden til hendes sorg så tydeligt-
-gav jeg hende carte blanche til at gøre, som hun havde til hensigt.
Jeg burde have gjort alt for at redde hende.
Løjet over for hende.
Fundet på en historie.
Tage hendes hånd og holde om hende, mens hun græd-
-og have sagt: "Kom og bo hos mig.
Lad os være alene sammen."
Men jeg var bange.
Selvisk.
Hun var grunden til, jeg kom herud til mine bier.
Så jeg ikke ville gøre nogen fortræd igen.
Jeg efterlader huset til dig.
Dig og Roger.
Huset, jorden, bistaden.
Alt indenfor og udenfor.
Og da jeg ikke vil ombestemme mig-
-vil du nok indse, det vil være meget mindre kompliceret for alle,-
-hvis I to ikke rejser til et sted som Portsmouth.
Mrs. Munro?
Roger er vågen.
Kære mr. Umezaki.
Jeg skriver, da jeg endelig husker mit møde med din far.
En kvinde døde, fordi jeg ikke kunne opklare hendes sag.
Skyldfølelsen havde ramt mig hårdt-
-så jeg var ikke i stærkeste form, da jeg fik en vigtig besked-
-om at komme til Diogenes klubben-
-for at tale med min bror, Mycroft.
Denne herre har tilbudt sin tjeneste.
Han vil arbejde for kronen.
Jeg vil testes, mr. Holmes.
Jeg vil gerne gøre nytte.
Tror du, jeg kan bruges?
Det er jeg sikker på.
Fint. Men der er et mindre problem.
Mr. Umezaki har en kone og et barn i Japan.
Han vil vide, hvad der er bedst at gøre.
Skriv til dem og sig, du vil blive i England.
At der kan gå længe, før du vender hjem.
Din far gjorde tjeneste for det britiske imperium i mange år-
-i absolut hemmelighed og udmærkede sig på flere måder.
Fra ...
Malay-strædet ...
... til Det Arabiske Hav.
Han var en modig mand med et stort hjerte-
-som en elsket kone og højt skattet søn ...
... kan være meget stolt over.
Sherlock Holmes.
Min ven, John.
Min bror, Mycroft.
Mrs. Hudson.
Masuo Umezaki.
Maya Umezaki.
Ann.
Og hvem er den til?
Mig. Dig.
Men vel ikke lige med det samme.
Fik du ordnet det, du ville?
Ja, det gjorde jeg.
Mit første forsøg med fiktion.
Man bør ikke forlade dette liv med uafsluttede gerninger.
Det kan du bruge i en af dine historier.
Et glas. En bi.
Og Roger.
Vis mig, hvordan man bedøver dem.
Dronningen styrer kolonien.
Dronerne tjener dronningen.
Arbejdsbierne klarer arbejdet.
Det må du nok sige.